Sura.
Da romerne kom,
troede jeg, jeg aldrig ville se dig...
Jeg vil altid være hos dig.
Guderne selv kunne ikke holde mig fra din side.
Jeg ville dræbe dem, hvis de prøvede.
Før ham til badene.
Men gør først noget ved alt det satans hår.
Dominus.
- Bassinet er tørt. - Ja, vi har brug for regn.
Penge kunne også fylde det.
Det har vi også brug for.
Hvordan har dit nye kæledyr det?
Han trækker vejret.
Han kostede så meget, vi kunne have fyldt bassinet en måned.
Du betalte mere end nødvendigt.
Jeg betalte, hvad han var værd, Lucretia.
Spartacus er levende død.
Hvor længe, før han tager sin plads i graven,
og tager din investering med sig?
Ikke før han har udlevet sit formål.
Fra legatus Claudius Glaber.
Hans intentioner?
At fremhjælpe mit begær.
Kommer han her?
Om to dage.
Årsagen til hans besøg vides ikke.
I ord, men meningen skinner igennem. Han vil takke mig.
For hvad? For at overbetale for thrakeren?
Spartacus undgik Glabers forsøg på henrettelse i arenaen.
Folket forlangte frihed, til stor skam for legatusen.
Jeg tilbød et alternativ, ved at købe ham.
Til en forhøjet pris?
Hvis Spartacus overlever til at aflægge eden,
vil arenaen blive hans grav, som det først var meningen. Hvis ikke...
Så bliver hans død en tidlig glæde, for legatusen.
Begæret vel fremhjulpet.
Der er brug for flere strøg endnu.
En simpel taknemmelighedsgestus fra legatusen er ikke nok.
Protektion er den belønning, vi søger.
Intet mindre.
Med legatusen som protektor...
Hans mønter vil få vores bassin til at flyde over.
Vi må forberede et festmåltid.
Et lille et.
Med vin. Og vand. Masser af vand.
Lige nok til at fugte tungen.
Jeg ofrer en tyr, for at berolige guderne.
Måske noget mindre.
En vædder, så.
Til guderne. Må de velsigne os med godt held.
Kors i røven. Griseknepperen lever endnu.
Er det ham her?
Den Spartacus, alle har ævlet om?
Spartacus? Mit navn er...
Alle er pisseligeglade med, hvem du var, thraker.
Jeg er pisseligeglad med, hvem han er.
Hvad er dette sted?
Efterlivet, min ven.
Eller i det mindste udenfor dets rustne porte.
Du er nu Batiatus' beærede gæst,
herren af den største ludus i Capua.
Ludus?
En skole,
hvor mænd formes til guder,
blodet deres ambrosia, arenaen deres bjergtop!
Gladiatorer.
Det sandeste af broderskaber!
Overlev de næste dage,
og du og de andre rekrutter vil blive en del af os.
Og bære vores mærke.
I mellemtiden, kan vi så skaffe dig noget?
Mad? Vand?
Måske nogle duftolier til fødderne?
Vand.
Han er langsom, hvad?
Hvad forventede du af en thraker?
Han lugter af frisk lort.
Det gør de alle.
Bortset fra deres kvinder.
De lugter af pis og lort.
Hvad er du, så?
Jeg er galler, lille mand.
Den største af min slags. Crixus, den ubesejrede!
En galler.
Det forklarer, hvorfor du lugter som en kvinde.
Plej dine sår.
Spis. Hvil dig.
Når du har fået styrken igen, kan vi kigge på den bemærkning.
Svag.
Svag!
En bunke lort. Ingen mandfolk imellem dem.
Så skulle du slutte dig til dem, din lille skøge.
Hvad er det, under jeres fødder?
Svar!
Hvad er under jeres fødder?
Sand?
Crixus! Hvad er under jeres fødder?
Hellig jord, doctore!
Vædet med tårer af blod!
Jeres tårer. Jeres blod.
Jeres ynkelige liv, formet til noget af værdi.
Lyt.
Lær.
Og, måske, lev. Som gladiatorer.
Ret opmærksomheden mod jeres herre!
I er blevet velsignet,
hver og en af jer,
med at befinde jer her,
i Quintus Lentulus Batiatus' ludus.
Leverandør af de fineste gladiatorer i hele Republikken!
Bevis jeres værd i de hårde dage, der følger.
Bevis, at I er mere end bare slaver.
Mere end en mand.
Slå fejl, og dø.
Enten her hvor I står, eller solgt til minerne.
Lykkes det jer, vil I stå stolt blandt mine titanere!
Batiatus! Batiatus! Batiatus!
En gladiator frygter ikke døden.
Han omfavner den. Kærtegner den.
Knepper den.
Hver gang han går ind i arenaen,
glider han lemmet ind i munden på bæstet.
Og beder til at kunne køre den hjem, inden kæberne smækkes sammen.
Ingen af jer omstrejfende hunde ville kunne holde et øjeblik.
Undtagen en.
Denne sørgelige, hærgede thraker.
Besejrede fire i arenaen.
Dømt til døden,
med intet andet end et sværd at satse livet på.
De kom mod ham!
Igen og igen og igen!
Han trodsede døden! Skæbnen! Selve guderne!
Spartacus! Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Stir på denne mand! Studer ham.
Og indse,
at han intet er.
En kujon. En desertør fra Hjælpetropperne.
Hans sejr i arenaen? Så hul som hans mod.
Han kæmpede mod Solonius' dårligt trænede mænd,
jeres herres rival.
Var Spartacus gået i ringen med en af disse gladiatorer,
havde hans hoved forladt arenaen lang tid før kroppen!
Thrakeren er uenig.
Måske en demonstration?
Crixus!
Øvelsessværd.
Vis os, vi tager fejl, Spartacus.
Saml det op.
Spartacus!
Det hedder jeg ikke.
Dit navn, dit liv
er, hvad vi beslutter.
Måske har kujonen brug for en fordel til at stoppe sine bævrende knæ.
Gladius!
Saml det op.
Jeg kan ikke gøre noget med ham.
Send ham til minerne.
Føler vi os udhvilede?
Et angreb skal baseres på ordentligt fodarbejde.
Han forsøger at presse uden at have genvundet balancen.
Crixus!
Vend modstanderen ryggen, og du er død.
Kom i nærkamp med en stærkere modstander, og du er død.
Kast dit sværd i arenaen, og du er død, igen.
Din tåbelighed har kostet et liv.
Men dit kan måske stadig reddes. To fingre.
Et tegn på overgivelse. En bøn om nåde
til den der afholder legene!
Bed for dit liv, lille kanin.
Smadr hans kranie.
Crixus!
- Dominus. - Fortsæt træningen.
Han prøver at dræbe din bedste mand, og stadig lader du ham leve?
Glaber besøger os i morgen.
Hans intentioner med thrakeren kan inkludere blod.
Indtil hans protektion er i hus, vil jeg holde det varmt og flydende.
Gud, en varme!
Nok til at koge tungen fra hovedet!
Æd den.
Lortekneppende slaver og kriminelle, hele bundtet.
Er vi bedre?
Du overlevede din egen henrettelse.
To gange, hvis galleren tæller,
da han ikke introducerede din hjerne for sandet.
Du er anderledes, thraker.
Hævet over denne uheldige samling.
Og dig?
Varro.
Den værste af dem alle.
En fri mand, der er her af fri vilje.
Hvorfor ville en mand af egen vilje dømme sig til dette?
Et lille gældsspørgsmål, der voksede sig stort.
Det er svært at betale tilbage.
Hvis det kun handlede om mig...
En familie?
Kone og barn.
En dreng.
To år i arenaen. Mine gevinster holder dem mætte.
Gevinster?
Kæmp bravt, og du belønnes med mønter.
Nok til at betale det jeg skylder, om guderne vil det.
Guderne.
Du er en tåbe.
Og i godt selskab, så vidt jeg kan se.
Det er de bedste, jeg kunne få, lige nu.
En eller to har potentiale.
Men resten ville min mor banke i arenaen.
Du har ingen mor.
Du er en bøvs fra Underverdenens skede.
- Derfor kan jeg lide dig. - Var der ingen bedre?
Bedre, jo! Som jeg havde råd til, nej!
Du spørger og brokker dig,
i stedet for at gøre noget ved det!
Jeg stræber efter at beære dig, Batiatus. Og denne ludus.
Legatus Glaber besøger os i morgen. Med ham, håbet om nye formuer.
Indtil da er disse mænd de strå, vi har råd til.
Bag dem til mursten eller knus dem til minerne.
Din vilje. Mine hænder.
Ovidius! Undskyld forsinkelsen!
Godtaget, hvis den fores med mønter.
Tre måneders korn,
og jeg er stadig ikke blevet betalt.
- Var det tre? - På dagen.
Vulcanalia-legene nærmer sig.
Hvis gælden kan vente indtil da...
Startsummen plus 30 %.
Tredive?
Eller betal gælden, som den er nu.
Startsummen plus 30, efter Vulcanalia.
Dagen efter.
Jeg kunne have ordnet ham.
Crixus?
Lortet ville løbe dig ned ad benet.
Jeg ville ikke være endt i støvet, kneppet som en hund.
Uden træning ville galleren have besejret os alle, Kerza.
Alt andet er varm luft.
Jeg håber ikke at møde Crixus i den endelige prøve.
Intet at bekymre sig om.
Du når aldrig så langt, pikhul.
Alle kan klare sig frem til prøven. Og videre.
Frihed.
En dag. Hvis du kæmper bravt.
Frihed.
Det er intet værd, uden penge til at beholde den, Varro.
Vind publikums hjerte i arenaen,
og du kan blive velsignet med begge.
Du har kæmpet mod gladiatorerne.
Hvad tror du, vores chancer er?
I vil alle dø.
Op!
I kan sove, når I har bevist, at I er mænd.
Hold tempoet!
Det er sent.
Det er det.
Vend tilbage til drømmene.
Om et øjeblik.
Vi har brug for bedre vin.
Vi har brug for mange ting.
Vi får dem igen.
Er forberedelserne i orden?
Jeg har sørget for alt.
Vi må ikke fejle i morgen.
Kan jeg sikre Glabers protektion...
Det gør du.
Hvordan kan du være sikker?
Vi har gjort alt, vi kunne. Nu er det i gudernes hænder.
Kom i seng.
Og tag den rædselsfulde vin med.
Jeg beder dig.
Skuf mig ikke.
Holdt!
Dagens træning begynder om lidt.
Spis.
Ved Jupiters lem.
Træner vi nu hele dagen?
Tror du stadig, at alle overlever indtil prøven?
De fleste.
Så er du stadig en tåbe.
Har Batiatus betalt for disse mænd?
Meget lidt, så vidt jeg kan se.
Den romerske levevis. Liv for mønter.
Nogle fortjener mere end andre.
Jeg har hørt, at en vis thraker kostede en god sum.
Jeg ser gerne prisen stige yderligere.
Jeg husker marchens strabadser, fra da jeg var rekrut.
I må være syge af sult.
Fyld jeres maver!
Lort.
Væk mig, når det er tid til at dø igen.
Beklager grøden. Barca synes, det er en sjov spøg.
I det mindste har han ikke pisset i den. Det giver et ubehageligt bid.
Dagene vil være hårde uden mad.
- Endnu hårdere. - Giver du mig dit brød?
Nej, ikke mit.
Jeg flytter ting fra her til der, hånd til hånd.
Selv fra udenfor væggene.
Hvad end du har brug for, leverer Ashur.
Jeg skylder ingen noget.
Jeg beder ikke om noget i bytte.
Jeg er kun bekymret for din styrke og dit velbehag i den kommende dag.
Tal klart.
Lad mig skære det ud i pap.
Ud over de andre tjenester, tilbyder jeg odds.
Overlever ham her? Dør ham der? Hvor hurtigt? Hvor langsomt?
På hvilken dag eller time? Spil, til at fordrive tiden. Og guld.
Hvordan er mine odds?
Tolv til en, med minerne som favorit.
Højere mod din død.
Crixus står til at miste en del, hvis du trodser tallene.
Det så jeg gerne skete.
Se mig ikke som en ven.
Tanken er vel fjernet.
Hvordan har du klaret det?
Ved at spille oddsene.
Jeg frygter, at de snart bliver værre.
Glaber.
Du kalder mig ved titlen legatus.
Stadig et dyr. Din arts mærke.
Hvor er hun?
Hvem?
Din lille kone?
- Hvor? - Hvor jeg har lyst!
Hun har ikke gjort dig ondt.
Nej. Men du...
Du har gjort mig ondt. Lokker Hjælpetropperne til desertion.
Betvivler min kommando,
sætter min position i forhold til Senatet på spil.
Og så gør du mig ondt i arenaen igen ved ikke at vide, hvornår du skal dø.
Mit liv, så. I bytte for hendes.
Du kan ikke længere handle med dit liv!
Hvis jeg vil, det skal ende, skal jeg bare hviske,
så beordrer gode Batiatus det!
Så slik ordene i hans øre.
Du tager fejl af mig, thraker.
Det er sandt, jeg søgte før døden, som betaling for dine fejltagelser.
Men det ser jeg nu fejlen i.
At ønske en for hurtig ende.
Nej. Mine ønsker er blevet til blod.
Spildt dråbe for dråbe, over tid, indtil du er tappet.
Jeg sagde, Roms skygge var enorm.
Og du vil dø i den, splint for splint,
til publikums brøl.
En afskedsgave, for at binde os sammen.
Jeg tog den fra hendes lår, for at bibeholde duften.
Før mine mænd mærkede det med deres egen.
Nej!
Hun var en vild forlystelse.
Og da kampen endelig forlod hendes øjne,
solgte jeg hende til en ubehagelig syrer, for en halv mønt.
Der kan I se, thrakeren finder endelig sin plads foran mig.
På sine knæ.
Var dit besøg hos thrakeren tilfredsstillende?
Manden bekymrer mig ikke længere.
Nej, overhovedet ikke! Vi har forberedt et festmåltid!
- Jeg rider mod Rom. - Rom? Nu?
Noget til turen, så?
Det skulle du virkelig ikke have gjort, Lucretia.
Disse almindelige retter gør min mave urolig.
Noget vin, måske, mens vi venter på din mand?
Sestisk?
Nej, men noget med samme smag?
Vand, så.
Heden og støvet. Vil det nogensinde regne igen?
Det kan vi kun håbe på.
Man kan ikke sætte fod i Capua,
uden at høre nogen bede til himlen om regn.
Og alligevel ignorerer guderne os.
Måske har vi gjort noget for at fornærme dem.
Jeg prøver at gøre lidt hver dag.
Så det er din skyld, Ilithyia.
Jeg ville nok træde lidt væk.
Jupiter kan kaste et lyn hvert øjeblik.
Han ville skulle vælge mellem mål.
Og jeg, som troede, jeg var i selskab med en anstændig, romersk kvinde.
Anstændig er et ord skabt af mænd, der vil gøre os til slaver med det.
Kerza, på jorden!
Har du nogensinde været inde i en ludus?
Nej. Jeg har altid gerne ville.
Men far tillod det ikke.
Gør du, hvad han siger?
Ikke alt. Heller ikke, hvad min mand siger.
Hvordan lever du med støjen og stanken,
omringet af disse dyr?
Ja, de er vilde, er de ikke?
Som noget fra en feberdrøm.
Bekymrer det dig ikke?
Hvad hvis de alle blev sindssyge, skrigende på blod?
Denne ludus har været i min mands familie i generationer.
Og den står endnu.
Hvad med dine børn? Lader du dem lege med dem?
Jeg har ingen børn.
Åh. Beklager. Jeg tænkte, en kvinde i din alder...
- Kom. Vi rejser til Rom. - Så hurtigt?
Kan vi ikke blive lidt?
Jeg vil se gladiatorerne.
En anden gang. Kom.
Kerza!
Dan par med Spartacus.
Ja, doctore.
Rekrutter! Stå ret!
Vis thrakeren, hvad vi har lært i hans fravær.
Form et. Angrib!
Form to. Angrib!
Spartacus!
Har guderne ikke pisset nok på mig for en dag?
Den satans legatus Glaber foragter mig som en slave, men nej!
Lad os skide i pisset, lad os hælde det i munden på ham!
Hvis det slipper ud, at Batiatus ikke kan styre sine mænd...
Jeg advarede om deres kvalitet.
Du advarer om intet! Du rådgiver og giver tomme løfter!
"Mine hænder, din vilje."
Legatusen er knapt ude af mine porte!
- Thrakeren er uforudsigelig. - Lær ham vores standard.
Pisk og kæp falder ubemærket.
Han er et dyr, bedst tjent i minerne.
Nej. Resten til guderne, de kostede ikke meget.
Spartacus er mere værd,
han er en del mere værd end alle de andre tilsammen.
Jeg skal nok få noget igen.
Hvis ikke fra legatusen, så fra manden selv.
Selvom han er uforudsigelig.
Han er passioneret, og han vækker det samme i andre.
Det er godt for publikum, hvis vi kan finde ud af at tæmme ham.
Han kæmpede for at beholde dette stykke stof,
selv da vagterne tævede ham.
Det kan være dig til nytte.
Jeg bemærkede dette i legatus' hånd, da han ankom.
Bring ham til mit kammer.
Jeg finder ud af det.
Hvorfor er du her? Det her sted.
Under min gæstfrihed. Ved du hvorfor?
Fordi jeg stolede på en romers ære.
Du er her, på grund af min farfar.
Han byggede denne ludus.
Han mente, at ingen mand var uden værd.
At selv de værste blandt os kunne rejse sig til ære og hæder.
Han gav de ideer videre til min far,
som gav dem videre til mig.
Jeg er en lanista, som mine forfædre, en gladiatortræner.
Jeg ser ting i mænd, som de selv har tabt.
En lille gnist. En glød.
Jeg giver den luft, fængstof. Indtil den antænder i arenaen.
Jeg brænder kun for min egen sag.
Og hvad er det? Penge?
Du har kostet mig nok, på den front.
Nej, ikke så simpel en sag for ham. Ambitioner, måske?
Magt? Kærlighed?
Har du en kvinde, thraker?
Jeg har en kone.
Elsker du hende?
Selvfølgelig gør du det. Jeg kan se det i øjnene, i de anspændte kæber.
Hvad hedder denne delikate blomst?
Sura.
- Hvor er hun? - Han tog hende.
Da han kom efter mig.
Legatus Glaber? Har han hende?
Han solgte hende til en syrer.
Hvordan ved du så, at hun stadig lever?
Hvordan ved du, at dit hjerte banker i dit bryst?
De fleste dage gør jeg ikke.
Jeg er bare en simpel romer, der forsøger at leve,
trods gudernes luner, politikerne, skurkene,
selvom man ofte ikke kan kende forskel. Men dig,
du er det farligste dyr,
bæstet født af hjertet.
Hvad ville du gøre, for at kunne omfavne din kone igen?
For at føle hendes huds varme, at smage hendes læber? Ville du dræbe?
- Hvem end der stod mellem os. - Hvor mange mænd?
Hundrede? Tusinde?
- Jeg ville dræbe dem alle. - Så gør det i arenaen!
Kæmp for mig og mine forfædres ære! Bevis dit værd.
Klatr op til tinden, vind din frihed,
og din tabte kvindes frihed.
Jeg har ikke tabt hende.
Hun blev taget fra mig.
En mand må acceptere sin skæbne,
eller ødelægges af den.
Hvorfor skulle jeg lægge min skæbne i endnu en romers hænder?
På grund af hvad de holder.
Din kones?
Bestå den endelige test i aften med ære og servitut.
Kald mig dominus,
og jeg vil hjælpe med at genforene jer.
Det er dit valg.
Holdt!
Varro har fået uafgjort!
Prøven er bestået!
Barca! Marcus!
Stillinger!
Barca! Barca! Barca! Barca!
Begynd!
Det var skuffende.
Ikke alle oplevelser ender i klimaks.
Det ved alle kvinder.
Crixus!
Spartacus! Stillinger!
Crixus! Crixus! Crixus! Crixus!
En sidste lektion, inden jeg sender dig til efterlivet.
Begynd!
Lort.
Dyr og værdiløs, alt i en.
Kæmp, din thrakiske kælling!
Tårer?
Kaninen pisser sgu snart i bukserne!
Flå kaninen!
Gør ham færdig!
Thrakere!
Det er en vellært lektie.
Spartacus!
Holdt.
Du har bestået prøven.
Dominus.
Jeres liv har nu mening.
Sværg det til mig.
Sig Sacramentum Gladiatorum.
Jeg giver mit kød, mit sind og min vilje
til denne ludus' ære, og hvad min herre, Batiatus, befaler.
Jeg lover at blive brændt, bundet og slået,
eller dø ved sværdet, i jagten på ære i arenaen.
Velkommen til broderskabet.